V novinarstvu je zelo veliko važičev.
Tako veliko napihnjencev in tepcev.
Vedno ti kaj prodajajo, vedno obdelujejo sobo,
vedno se trudijo, da bi izgledali precej bolje, kot v resnici so.
Dobra novica je,
da taki novinarji omogočajo, da se lažje izkažeš.
Če si vsaj malce skromen,
nevpadljiv ali pripravljen pomagati, potem izstopaš.
Zato prinesi sodelavcu kosilo če ima za vratom časovne roke,
spomni se rojstnih dni.
Res je, novinarstvo je težek posel,
vsi so pod pritiskom, vsi krvavijo, da bi izdali novo številko.
Nihče se ne naspi, vendar ti je tu ali tam dovoljen nasmeh.
Celo Woodward in Bernstein sta sem ter tja skočila ven po burger,
pa sta prejela Pulitzerjevo nagrado.
Nekateri poročevalci mislijo, da je politična vsebina tista,
ki zgodbo naredi nepozabno.
Mislim, da so ljudje, ki jih najdeš...
njihove čudne lastnosti, njihove napake,
kar jih naredi smešne, kar jih naredi človeške.
Novinarstvo je le umetnost prikazovanja obnašanja.
Moraš vedeti za koga pišeš.
In moraš vedeti v čem si dober.
Zapomnim si, kaj ljudje delajo,
ugotovim kaj jih premika, kaj jih prestraši,
in to zapišem.
Na ta način, so oni tisti, ki pripovedujejo zgodbo.
Veste kaj? Tudi taki primerki lahko dobijo Pulitzerjevo nagrado.
Avtor prispevkov za Harper's Magazine,
avtor prispevkov za revijo George,
avtor prispevkov za Rolling Stone,
in seveda, pomočnik urednika
revije New Republic v Washingtonu.
Oprostite, če žarim, toda veste, jaz sem bila njegova novinarska muza.
Res je.
Še pred sedmimi leti, je sedel...
Prav tamle.
Oprostite. Točno tamle.
In počel sem popolnoma enake stvari, kot vi.
Pacal sem svoje prispevke in potem imel hude nočne more
o ge. Duke in njenem razvpitem rdečem peresu.
In poglejte kaj se zgodi, če od vas zahtevajo kaj vrhunskega?
Zdaj je pri New Republic.
In zdaj sem pri New Republic.
V maju, uredniki revije New Republic...
...z Washington Post, New Republic in Boston Globe.
Toda zakon je ta teden miniral New Republic.
V veliko pomoč ste. Želel sem le potrdilo...
In tako sem rekel, 'Mrežne novice, mrežne novice'.
O, ja, to je tisti šov, ki je na sporedu vsak večer,
med tistimi reklamami za 'Fixodent', kajne?' - To ga je utišalo.
Hej, Steve. - Hej, Steve.
Hej, fanta.
Gloria, ta ogrlica si ti. - Hvala, srce.
Imam nekaj novega blaga. Za tvoje dekle.
Takoj ko končam s temle. - Kako gre?
Grozljivo.
To je osnovna narava revije, Lew.
Mallory, lahko dobim nekaj kopij? - Seveda.
Če si ljudje zaželijo fotografij, si kupijo Newsweek.
In tudi kupujejo Newsweek. In Time,
in US News ter World Report. In naše izgube so smešne.
Naj uganem. Spet ti teži zaradi preoblikovanja.
Ja, naslovnice in grafika. - In fotografije.
Naj te spomnim Steve,
ta revija ni spremenila svojega videza od 80-ih.
Kako se ti zdi?
Dobro je.
Sovražiš ga. - Ne, dobro je. Malce je grobo.
Ne, je najslabša stvar, kar sem jih napisal. Grozno je.
Če mi pri tem ne boste pomagali, ga ne bom niti naprej poslal.
Do kdaj bi ga moral? - Do jutri.
Morda se bom moral ubiti.
Mislim, revija New York Times.
Mi bosta pomagali pri tem, prosim?
Seveda. - Seveda.
Hvala.
Klic na trojki zate, cukrček. Nekdo iz Policy Review.
Kdaj si se začel pogovarjati s Policy Review?
Saj se ne. Verjetno ni nič. Boš poslala na mojo glasovno pošto?
In srček...?
Caitlin je pravkar rekla, da potrebuje 2 darili za dekliščini naslednji teden?
Misliš, da bi lahko imela kaj za njo?
Bom prinesla svojo škatlo.
Nisem se mogel upreti. - Torej, bi to naredili zdaj, ali...
Ja, samo sekundo. Hitro moram nekoga poklicati.
Prinesel sem vam nekaj žvečilnih.
Če bi priredil zabavo, kjer bi igrali le Monopoly,
bi prišli? - Imam lahko za figurico čeveljc?
Seveda.
Odvetniki so nas prosili, da umirimo prispevek o Srbiji.
So res? - Lahko bi tožili zaradi blatenja.
Malce poznam zakon o blatenju oseb,
in pride v poštev le, če gre za osebo, ki ni na očeh javnosti.
Torej, ja. Torej obstaja Srbija, skrita,
svetu večinoma neznana, dokler
se ne pojavi na naslovnici revije New Republic.
Naša tedenska naklada v višini 80,000.
81.500. - Si že skoraj končal, Rob?
Dva dni. Največ. - Ja, dva dni od Hanuke.
Hej, v osnovi je končano, v večini delov.
Naslednji. Amy?
Pravkar sem končala prispevek o etanolovih nadomestkih.
V tej državi izhaja 16.800 revij.
Toda le en se imenuje 'časopis med časom leta predsedniškega letala.'
In to vzburja pri delu za New Republic.
Premalo si plačan, delovni čas je ubijalski,
toda kar napišeš, preberejo ljudje, ki nekaj veljajo.
Predsedniki, zakonodajalci... Tvoje delo dejansko lahko vpliva na javno mnenje.
To je, to je neverjeten privilegij
in ogromna odgovornost.
Oprostite. Nočejo poslušati celoten
govor o 'novinarski odgovornosti', kajne?
Želite le vedeti, kako bi svoje ime spravili v tisk, imam prav?
To se sliši znano. O.K.
Naj vas povedem skozi življenje vašega tipičnega izdelka,
da boste spoznali, kje stojijo ovire.
Uporabili bomo enega, ki sem ga napisal lani,
o skupini mladih republikancev na shodu konzervativcev.
Torej, pri novinarstvu gre za zasledovanje resnice.
In nikoli vas ne bi vzpodbujal, da bi naredili kaj zahrbtnega ali nepoštenega,
v lovu za zgodbo. Kot je na primer sklepanje telefonske identitete.
Ne vem, človek. Meni se je prisotnost zdela precej dobra.
Ne, človek. Konzervativnost je mrtva.
Mrtva? - Izgubljeni smo.
Hudiča, da res.
Pri zgodbi kot je ta, so zapiski bistveni.
Zapisati moraš vse, kar vidiš in slišiš.
Vsako navedbo, vsako podrobnost,
vse do malih stekleničk v hladilniku.
Smo kot oseba ki mora odtočiti,
izgubljena v puščavi, v iskanju drevesa.
To je res. Čista resnica.
Saj veste zakaj nakupujete, kajne?
Ja, seveda.
Dajte nam pravo 'teličko'. Debelejša je, boljša je.
Grdi mozolji pa bi bili bonus.
Pa dajmo!
Hej, Steve. - Hej, Chuck.
Na čem delaš?
O nečem, kar je Gabriel Garcia Marquez napisal o Falklandski vojni.
Kaj pa ti?
Mladih republikancih na CPAC konferenci.
Precej običajna zadeva.
Hotelska plesišča, dolgočasni govori. Piščančja večerja.
Zato so vsi preživeli svoj čas v oblačilih zgoraj,
v izvajanju zločinov.
Ja?
Ja. Bil sem na eni. Plesišče je bilo prazno.
Vsak delegat izpod 25 let, je bil v petem nadstropju in se ga nažiral.
Mamila, prekomerno pitje, cipe...
Precej grdo je bilo.
Sliši se odlično, Steve. - Tvoje tudi.
O.K., moram se vrniti na delo. Dober tek želim.
Hvala.
Čakajte. Moram si dati ukor, ker sem tako slabo pripravil sceno.
Naj pojasnim. Pred enim letom, sva bila s Chuck Laneom enakovredna.
Takrat še ni bil urednik.
Michael Kelly je bil takrat urednik revije.
Oprostite, ga. Duke. Vem, kaj si mislite o jasnosti.
Morali bomo začeti klicati na druge konce.
Mislim, da ne morem tega jesti vsak dan.
Bila je Cannonova stavba. Ti si imela Russellova.
Popravil sem.
Hvala. - Res mi je bilo všeč, Ames.
Toda dolgočasno, kajne?
Ne. Ne. Res, res mi je bilo všeč.
Da, draga?
Na trojki je nekdo zate... nekdo iz revije Harper's.
Kdaj si se začel pogovarjati z revijo Harper's?
Saj se ne. Verjetno ni nič. Mi lahko pošlješ na glasovno pošto?
Zelo dobro. - Mimogrede Gloria,
ta šminka je bomba.
Hvala, srček. - Je bila 'Polnočna rosa'?
Res moram nehati s tem. - Kaj?
Ljudem vseskozi dajem razloge, da sklepajo da sem homoseksualec.
Mislim, zadnje čase, vsi tako mislijo.
Neko noč sem šel na večerjo z nekim tipom iz Posta...
S kom? - Ne morem povedati, obljubil sem.
Kakorkoli, kasneje se sprehajava, govoriva le o zdravstveni zaščiti.
Naslednje kar se spomnim je, da sva stala na vogalu 18. in ulice 'T'
in nekako mu je uspelo spraviti svoj jezik v moje grlo.
Jaz pa, 'Samo trenutek, kako se je to zgodilo?'
Ne razumem. - Jaz tudi nisem.
Hej! - Michael.
Imaš minuto? - Seveda.
Imamo težavo s prispevkom 'Pomladna slabost'.
Pravkar sem dobil pismo od Davida Keenea. Vodil je CPAC konferenco.
Naredil je... - Si jezen name?
Izrekel je nekaj precej hudih obtožb. Moramo jim odgovoriti.
O.K. Zapiske imam doma.
Lahko sem nazaj v 20 minutah. Je to preveč?
Vsebujejo tvoji zapiski kaj o minibarčkih? To bi pomagalo.
Mislim da. Ne, prepričan sem. Zakaj?
Trdi, da Omni Shoreham sploh nima minibarčkov.
To je izrecno omenil. - Ne, videl sem jih.
Majhne stekleničke alkohola so bile vsepovsod po sobi.
O.K. Rekel bom Aaronu in Robu, da pomagata,
in ponovno začnemo s preverjanjem dejstev.
Vzel bom svoje zapiske. - Hvala.
Se opravičujem. Tole bova morala dokončati kasneje.
Ne, ne. Razumem. Hvala.
Kaj je narobe?
Povej mi.
Keene je imel prav, Michael.
Zamešal sem.
Storil sem veliko napako.
Ne vem, kaj naj rečem. Če želiš, da dam odpoved, jo bom dal.
Želim, da mi poveš kaj se je zgodilo.
V hotelu Omni Shoreham nimajo minibarčkov.
Verjetno sem le videl vse tiste stekleničke in samo sklepal,
kar pa vem, da ne smemo nikoli storiti.
Zelo mi je žal.
Tisti fantje so pili iz najetega zamrzovalnika.
Mini zamrzovalnika.
To je vse? - Ja.
Ostalo vse drži? - Torej, ja seveda.
Pojdi domov, Steve. Tvoja odpoved ne bo potrebna.
Res? Nisi jezen? - Seveda ne.
Potrebuješ moje zapiske?
Lahko noč ti želim.
Hvala, Michael.
Hvala, ker si me podprl.
To je delo urednikov.
Lahko noč.
Pozdravljeni. Recepcijo, prosim.
Pozdravljeni. Potrebujem nekaj informacij.
Ali imajo apartmaji vašega hotela minibarčke?
Torej, ali lahko gost najame nekaj takega,
kot mini zamrzovalnik ali podobno?
Lahko? O.K., najlepša hvala.
In ona reče, 'Tistega večera Vernona Jordana nisem povabila,
ker so bile moje častne gostje dekleta z univerze Smith.
Nekatere med njimi so bile device in tega nisem želela spreminjati.'
In to boš zapisal v članek, kajne?
Alec, ne vem.
Mislim, revija George je zelo cenjena publikacija.
Notri ne bi želel dati takega trača, ne?
Ne, prav gotovo ne.
Seveda bom dal notri.
Hvala Steve. Zaradi tebe bom izgledal zelo, zelo pametno.
Čipsa je že nevarno malo.
Takoj bom nazaj.
Ne moreš se skrivati tukaj celo noč, Ames.
Te lahko nekaj vprašam?
Kaj je to?
Našla sem v zamrzovalniku.
Rekla si, da sovražiš, kako je dietna coca-cola na zabavah
vedno na sobni temperaturi. In če si jo želela piti mrzlo,
si jo morala dati na led, tako pa je postala preveč vodena. Se ne spomniš?
Ja se, toda
to sem rekla pred nekaj leti.
Steve?
Poslovil se bom, toda hvala ker si me povabil.
Hvala, ker si prišel.
Abecedno pivo, to je bilo popolno.
Varno vozi, Alec. - Kdo je on?
Pomočnik urednika revije George.
Kdaj si se začel pogovarjati z Georgeom?
Pravzaprav se ne.
Verjetno ni nič.
Veš, če se še malce upognejo,
ne boš mogel ločiti med revijama Time in People.
To si rekel, kot da bila razlika med revijama Time in People.
Točno. Hej! Hvala ti, Steve.
Kaj?
Si jezna name?
Sem ti rekla, da ne odgovarjam na 'Si jezna name?'
Nisem tvoja učiteljica iz vrtca.
Mislila sem, da smo to doslej že tisočkrat dorekli.
Ne moreš iti na pravo.
Ti 'nočeš iti na pravo', se spomniš?
Vem. Saj bi bilo ponoči. Ne bi mi bilo treba nehati delati.
Tele bom odložil. Takoj bom nazaj.
Ne, o tem se hočem pogovoriti.
Povedal sem ti, moji starši so. O.K.?
Nikoli ne utihnejo glede tega.
Če ne grem, mi ne bodo več pustili opravljati delo novinarja.
'Pustili'? 24 let si star, Stephen!
Ne veš kako se stvarem streže, v krajih kjer sem odrasel, Caitlin.
Tam obstajajo pravila.
Če sin ni zdravnik ali pravnik, imaš zavese zastrte.
Saj pišeš za prekleti New Republic.
Ni to dovolj dobro?
Ne v Highland Parku.
Oprosti, jaz... - Nehaj se opravičevati za vsako stvar!
Brskala sem po tvojem mailu. Moral bi biti besen name.
Nisem.
Tole boš vrgel, kajne?
Ne morem. Oprosti.
Vsaka radijska postaja je govorila o tem.
Mike Tyson ugriznil Evanderja Holyfielda.
In to naj bi bile nove postaje.
Tako, da sem jih v torek nekaj poklical,
in končno sem se v eni prebil do konca.
Biblijska govorna postaja v Kentuckyju.
In uspelo mi je prepričati voditelja,
da sem vedenjski psiholog,
ki je specializiran v ugrize 'človeka v človeka'.
Tipu sem dejal, da sem opravil številne raziskave
o ljudeh, ki grizejo meso pod ekstremnimi stresi.
In kaj so rekli?
Dali so me v živo, tako da sem 45 minut sprejemal klice.
O, moj bog!
Kje najde te ljudi?
Nekako neumno je, vem. Smešno je.
Verjetno bom kar zaključil.
Pomeni to, da mi boste pri tem pomagali?
Zakaj? Imaš zaključne ta teden?
O.K., gremo naprej.
Chuck, kaj imaš za nas?
Ta primer bo težko spremljati.
Zelo težko spremljati.
O.K.
Začenjam s prispevkom o Haitiju,
in šel bom...
Hej. Ne pustite se prekinjati.
Hej, Marty. - Michael.
Šel bom v Port-au-Prince za nekaj dni.
Marty Peretz, naš šef, je malce grozljiv.
Kaj pa vejice in datumi? Moramo tudi te obkrožiti?
Samo opravimo s tem, prav?
Kaj hudiča je to?
Marty nam je ukazal, da obkrožimo vse vejice v zadnji izdaji,
da bi nam pokazal, kako jih napačno uporabljamo.
Kaj?
Rekel je, 'Vejice se morajo vedno pojavljati v parih'.
Očitno je bila izdaja polna napak glede vejic.
'Polna'? - Tako je rekel.
A tako.
Ne, nisem jezen, Marty. Malce sem spravljen v zadrego.
Ti ljudje delajo težke ure za borno plačilo.
Zaslužijo si pohvalo,
ne pa še enega tvojih svetovno znanih napadov jeze.
Ja, O.K. Raje dam odpoved, kakor da ti pustim, da jih ponovno ustrahuješ.
In tudi bom. Razumeš to?
O.K. Hvala.
'Velika razprava o vejici' je zgodovina,
tako da se lahko vsi vrnemo k delu.
Obstajajo dobri uredniki, in obstajajo slabi uredniki.
Imeli boste oboje.
Upam pa, da boste enkrat,
vsaj enkrat, dobili velikega urednika.
Velik urednik brani svoje pisce
pred komerkoli. Upre se in bori za vas.
Michael Kelly je bil take vrste urednik.
Imel je to vrsto poguma.
In to ga je stalo glave.
Zdravo.
Hej, Chuck, Marty Peretz tu. Utegneš?
Seveda, kako ste, Marty?
Sem v nekoliko neugodnem položaju.
Mislil sem, da bi mi ti lahko pomagal.
Seveda. - Za Mikea gre.
On in jaz,
torej, že nekaj časa nekako ne gre več naprej, kot veš sam.
Ton revije je po mojem... postal preveč umazan!
Oddaljila se je od tradicije, ki jo je naredila tako pomembno.
In, naredil bom nekaj sprememb.
Razumem.
Rad bi, da ga ti nadomestiš, Chuck. Rad bi, da postaneš urednik.
Urednik?
Seveda je še en problemček. Mike za to še nič ne ve,
in trajalo bo še dva, tri dni preden bo izvedel.
Do tedaj bo to moralo ostati med nama. Bo to težava?
Marty, Mike je prijatelj. - Cenim to, Chuck.
Toda ne morem ga zamenjati, dokler ne izvem kdo bo njegova zamenjava.
Zaradi nemotenega dela. Tako pač mora biti.
O tem bom moral razmisliti.
Moral se bom pogovoriti s Caterino.
Seveda, seveda! Poslušaj...
Marty, ste razmislili o posledicah, ki ga ima lahko to na osebje?
Počutijo se zelo...
Prislužil si je precej lojalnosti med njimi.
Ja, največ s prepiranjem z mano.
Poanta je, da si jaz nisem prislužil take lojalnosti. Če bo izgledalo kot...
Jutri bom tam. Se bova pogovorila o vseh podrobnostih.
Me boš poklical v hotel? - Ja.
Res cenim to, Chuck, tvojo diskretnost.
Lahko noč. - Lahko noč, Marty.
Pravkar sem končal pogovor z Martyjem,
ki me je odpustil, s tem trenutkom.
Stavbo moram zapustiti do 17h.
Chuck Lane je bil izbran kot moja zamenjava.
Chuck ni urednik.
Saj je komaj pisec.
Ni možnosti, da bi lahko delal zanj.
Morali bi opaziti, da se bo to zgodilo.
Kako se je smejal, kadarkoli je Marty povedal šalo na sestankih.
Nikoli niso smešne, toda Chuck se je vedno krohotal. Tako političen je.
In zadrt, brez smisla za humor.
In razkurjen. Mislim, kako postane razkurjen,
kadarkoli poskušaš preveriti dejstva v njegovih člankih?
Vedno je kot 'Oprosti, toda imamo dolžnost preverjanja dejstev.'
O.K., ne pretiravajmo.
To je še vedno velika revija, še vedno je pomembna revija.
In v ponedeljek zjutraj, ga bo vodil on.
- Bruhal bom.
V redu. Naj odidem od tu, prav?
Torej, rad bi se le vsem še enkrat zahvalil. Resnično.
Užival sem v vsaki sekundi tukaj.
Srečno, Mike.
Tebi tudi, Chuck.
Živjo.
- Živjo.
Torej...
oprosti zaradi tega, kar se je zgodilo, ko je odšel.
Enostavno nisem vedel kaj storiti.
Hvala.
Če potrebuješ pomoč pri škatlah, bom v pisarni.
Torej je Chuck prevzel vodenje,
in služba se je prvič
zdela kot služba.
Toda nisem pošten.
Resnica je, da sem napisal 14 člankov, ko je Chuck urejal revijo.
In zadnji izmed njih,
je bila največja zgodba, kar sem jih kdajkoli napisal.
Zanimajo koga hekerji?
Ker sem srečal nekega otroka po imenu Ian Restil.
Največji računalniški maniak vseh časov.
Vdrl je v bazo podjetja po imenu Jukt Micronics,
in objavil gole fotografije žensk
ter plače zaposlenih v podjetju Jukt na njihovi spletni strani z obvestilom,
ki pravi, 'Veliki zlobni bionični fant je bil tukaj, punči!'
Izvrstno.
Fantje pri Juktu so se odločili, da je ceneje, če ga najamejo,
kot svetovalca za varnost, kakor da ga poskušajo ustaviti.
Tako so se srečali prejšnji teden v hotelu,
kjer se je odvijala Državna hekerska konferenca.
Bili so predsednik podjetja Jukt,
Restil, Restilova mama in Restilov agent.
Ne!
Ja, tudi hekerji imajo agente.
V redu, bil sem za mizo s temi ljudmi.
Restil je položil na mizo vse svoje zahteve.
Hočem Miato... - Hočem izlet v Disney World.
Hočem strip 'Možje X' številka 1.
Hočem življenjsko naročnino na Playboy. - In dodajte zraven še Penthouse.
In strinjali so se z vsako besedo posebej.
Oprostite gospod, se oproščam, ker vas prekinjam.
Lahko priskrbimo več denarja in si strip kupite sami.
In ko boste v bolj primernih letih,
si lahko kupite avto
in tudi pornografske revije.
Dobro.
Po tem, po tem sestanku,
odide nazaj na konferenco, kjer so se zbrali vsi ti hekerji,
ki so ga oboževali, kot bi bil rockovska zvezda.
Potem pa Restil skoči na mizo in je kot...
Hočem Miato!
In takole kroži z boki. Hočem Miato!
Hočem svoje Playboye! Hočem izlet v Disney World!
Pokaži mi denar!
Izkaže se, da zdaj 21 zveznih držav
razpravlja o različicah zakona
imenovanega 'Akt o enotni računalniški varnosti',
ki bo kriminaliziral nedotakljive posle
med hekerji in podjetji, ki so jih izkoriščali.
Medtem, je Restilov agent kazal seznam preko 300 svojih strank,
od katerih je bil enemu izplačan milijon dolarjev...
in tovornjak velikan.
To je neverjetno.
Res je smešno, vem.
Nisem niti prepričan, če bom zgodbo dokončal.
Drek.
Si ti zvonil?
Ja, jaz sem zvonil.
Zakaj nisi ti dobil tega?
Ja. To...
Ne vem.
Hej.
Se reče 'jukt' ali 'jakt'?
Reče se, 'vrni mi moj članek'.
Adam! Lahko daš človeku minuto?
O, ja. Se opravičujem.
Le to je, da...
je ta prispevek v New Republic navadno blebetanje.
Pričel sem s preverjanjem članka o Jukt Micronics,
ki naj bi bilo eno največjih programerskih podjetij v Kaliforniji.
Uporabil sem vse iskalnike na spletu. Nobenih zadetkov.
Zato sem poklical 411 v vsaki omrežni številki države.
Nikjer ni seznama s podjetjem imenovanim Jukt Micronics.
Poizkusil sem pri kalifornijskem davčnem uradu.
Nimajo nobenega zapisa o davku, ki bi bil kdajkoli plačan
s strani podjetja po imenu Jukt Micronics.
Poskusil sem pri Državnem nadzornem uradu,
Nikoli niso dobili prošnje za licenco s strani podjetja s takim imenom.
Potem sem poklical vse hekerje, ki jih poznam,
in jih vprašal, če je kdo slišal za Državno združenje hekerjev,
ali za hekerja po imenu 'Veliki zlobni bionični deček'.
Nič. Poskusil sem celo z Ianom Restilom.
Otroka ni na seznamih niti v D.C., Virginiji, Marylandu.
Ni nobenega zapisa, da bi kdajkoli obiskoval javno šolo.
Še? - Prosim.
Tip Joe Hiert je bil opisan v Glassovem članku,
kot bivši košarkarski agent,
čeprav nikoli nihče s takim imenom ni bil registriran v NBA
in nihče od mojih hekerjev ga ni poznal.
Preveril sem celo imena vseh vladnih...
Pravkar sem si šla iskat kavo.
Preveril sem imena vseh vladnih uslužbencev navedenih v članku,
v knjigi s seznamom vseh vladnih uslužbencev
v celotnih ZDA. Nikogar od Glassovih virov ni na seznamu.
Toda ena stvar v tej zgodbi je, ki se ujema.
Katera?
V zvezi naj bi obstajala država z imenom Nevada.
David.
Za božjo voljo. - O bog, žal mi je, Stephen.
Hotel sem videti, če si že prebral. Tukaj je ležal, veš?
Ne sovraži me, prav?
Stephen, raztrgal si ga.
Poskušam ti prihraniti šeškanje, David.
Vsepovsod imaš nepremišljene navedke.
Tvoja dejstva so majava. Mislim...
Vrstica o prometu pri DOT,
bila je nižja za 4,5%. Preveril sem.
Seveda si.
Rob in Aaron bi te ubila zaradi takih stvari.
To je The New Republic, se spomniš?
Tukaj nič ne uide. Če nimaš preverjeno, ne oddaš. Nikoli.
O.K.
Glej, kasneje mi prinesi zapiske, pa bova šla skupaj skozi.
Veliko je tega, kar mi je bilo všeč.
Res? - Res.
In vrni se na delo, prav? Tla v sobi za pošto potrebujejo ribanje.
O.K. Hvala, Stephen.
'Imate eno posneto sporočilo. Prvo sporočilo.'
Živjo, Stephen, tukaj Adam Penenberg, iz Forbes Digital Tool.
Pravkar sem prebral vaš članek o hekerju.
Najprej naj čestitam.
Mislim, vsi tukaj ga enostavno obožujejo.
Želeli pa smo mu narediti spremljevalni prispevek,
neke vrste zgodba 'Drugega dne'
in imam nekaj težav, da izsledim Iana Restila.
Misliš, da bi lahko dobil njegovo telefonsko številko od tebe?
Glej, mislim, da je dobro da si poizkusila.
Primerno je za razširitev. Mislim le...
Mislim, da ne pišeš po svojih najboljših močeh.
Mislim... - Lahko?
Sprašujem se, zakaj bi se oddaljila od stvari, ki jih počneš tako dobro?
Si opazila kako
zadnje čase zvoni Stevov telefon?
Si videla vse tiste urednike na večerji dopisnikov?
Kako so ga obkrožali? - Je to tisto kar želiš, Amy?
Da te skupina urednikov zavije v dim?
Ja. Ja, je.
Caitlin, podvojil si bo plačo
s takšno neodvisnostjo.
Ti tipi ne želijo več političnih prispevkov.
Zahtevajo barve, hočejo odtenke, humor.
Toda Amy, ti ne pišeš smešno.
Malce je smešno...
kajne?
Iskal sem Stevea. - V svoji pisarni je.
Imaš minuto, Steve? - Ja.
Ali imaš telefonske številke virov za članek 'Hekerska nebesa'?
Mm-hm, toda doma. - Jih lahko dobim?
Seveda. Sem storil kaj narobe? Si besen name?
Ne, le potrebujem telefonske številke.
O.K.
O.K. O.K, poskušam ostati hladna ob vsem tem, toda...
Poznaš 'Akt o enotni računalniški varnosti', v Glassovem članku?
V razpravi naj bi bil pri 21 zakonodajalcih zveznih držav?
Pravkar sem jih preverila 50. Nobenega takega akta.
Lepo.
In Julie Farthwork, iz 'Centra za računalniško varnost'?
Nisem prav prepričana, da obstaja.
Enako je z Jimom Ghortom iz 'Centra za online meddržavne preiskave.'
In jaz nimam nič
o 'Državnem združenju hekerjev', ali Frank Juliet.
Človek!
Veš, zakaj je to tako super? Mislim, veste v čem je ironija?
The New Republic, najbolj snobovski časopis v poslu,
'časopis med časom leta predsedniškega letala',
njihova zvezda pa gre na teren, kjer ga zavede skupina hekerjev.
Mislim, celo bog ne bi mogel tega napisati nič bolje.
Adam? - Ja?
Če že kopljem po tej stvari,
je kakšna možnost, da bi z menoj delil svoje ime pod zgodbo?
Pozabi.
Nahajamo se na neoznačenem ozemlju, Adam.
Internetni časopis preganja velikana.
Moral bi imeti nekoga poleg sebe, da prevzame del protiudara,
v primeru, da celotna stvar poči.
Presneto, to pa je ganljivo. - Popolnoma zasut si.
Spremljaš prispevek Kim Polese. Vem, da je rok za oddajo v petek.
Do tega bom še prišel.
Vse, na čemer delam jaz je tako... dolgočasno,
to pa je spektakularno.
Andy, ne.
Saj zgodbe nisi našel sam. Kambiz ti jo je predal.
Če ne bi bila pri zobozdravniku, bi bila morda jaz tik pred slavo.
Torej, zakaj enostavno ne deliš bogastva, O.K.? Drek!
To se pa sliši precej grše, kot sem mislila. Oprosti.
Hej. - Hej.
Torej, Ian Restil mi je takoj poslal e-mail.
Vseeno bo morda malce težje, da te z njim povežem neposredno,
ali vsaj do naslednjega tedna. Tole je njegov e-mail:
'Vaša zgodba mi je uničila posel, ne govoril z vami...'
Mislim, da je mislil... - 'Ne bom govoril z vami.'
Ja. 'Sem na počitnicah s starši, zato me pustite na miru.'
Kakšni starši gredo na počitnice z otrokom v začetku maja?
To je dobro vprašanje.
Mislim, da bi moral poznati mamo. Malce je zbadljiva.
Tule je njegov e-mail naslov, če bi mu rad osebno pisal.
Tu so vsi moji zapiski.
Tule je številka Državnega združenja hekerjev.
Ne obupaj, če bo vse kar boš slišal temačno, globoko, težko dihanje.
To je... ne vem, njihovo sporočilo glasovne pošte.
Ne sprašuj me zakaj.
In tu je še številka podjetja Jukt Micronics.
Direktorjevo ime je George Sims.
Ne vem, zakaj je ta tip Penenberg potreboval toliko časa, da jo je našel,
pa saj veš, kakorkoli že.
Tole je naslov njihove spletne strani.
In kot kaže nisem mogel najti številke Joe Hierta.
Vsepovsod doma sem preiskal. Vem, da je tam nekje. Vem, da je.
Prinesel ti jo bom jutri, če je to v redu.
Seveda. - Ja.
On je Restilov agent.
Bi moral jaz... pustil te bom samega.
Ne. Usedi se. 650. je to Palo Alto?
Ne, Silicijeva dolina.
Verjetno boš dobil glasovno pošto. Jaz jo ponavadi.
'Dobili ste sedež družbe Jukt Micronics.
Prosimo pustite sporočilo.'
Tukaj Charles Lane. Kličem iz revije The New Republic,
Washington D.C. Rad bi govoril z George Simsom, če lahko.
Našo številko že imajo.
Predvidevam, da našo številko že imate. Hvala.
Žal mi je. Doslej smo govorili vsaj že milijonkrat.
To je pravzaprav njegov glas na samodejnem odzivniku.
Sims je tako nezaupljiv,
da niti svoji tajnici ne dovoli posneti odzivnega sporočila.
Kdo je naslednji?
Penenberg.
Tukaj Adam.
Zdravo, tu Chuck Lane. - Zdravo, Chuck.
Telefonsko številko imam zate. - Telefonsko številko za kaj?
Za Georgea Simsa v Jukt Micronics. Imaš pisalo?
Ja, seveda.
O.K., hvala.
Telefonska številka za Jukt Micronics.
Dobili ste sedež družbe Jukt Micronics.
Prosimo pustite sporočilo.
Naredi mi uslugo.
Pokliči to številko, istočasno z menoj, O.K.?
Pripravljena? - Ja.
Greva.
'Dobili ste sedež družbe Jukt Micronics.
Prosimo pustite sporočilo.' - Kaj si dobila?
Glasovno pošto. - Jaz sem dobil signal zasedeno. Odloži.
Poskusi ponovno, O.K.?
Ponovni klic.
Zasedeno.
'Dobili ste sedež družbe Jukt...' - Jaz dobim glasovno pošto. Odloži.
Pomembno programersko podjetje z eno telefonsko linijo?
Kako si kaj?
Dobro.
Vročino ima. - O, drek.
Pridi sem, prijateljček.
Bi ga moral okopati? - To bi bilo super.
Ja.
Kako si?
Halo?
Halo, tukaj George Sims. Lahko govorim s Charlesom Laneom?
Trenutek prosim.
Dragi, George Sims je.
Vzela ga bom.
Pridi, ljubica. Ja, ja...
Halo?
Ja, tukaj George Sims, iz podjetja Jukt Micronics.
Govorim s Charlesom Laneom?
G. Sims, hvala, ker ste me poklicali nazaj.
Pravzaprav nimam časa za tole. Poskušamo imeti zabavo v pisarni.
Poglejte, če ste klicali zaradi komentarja na vašo zgodbo,
ga nimam,
razen tega, da bi raje videl, da ne bi nikoli začeli s tem.
Ta zadeva naj bi bila neuradna,
in vaš novinar to ve, tisti tip Glass.
Kličem zaradi potrjevanja podatkov. - Ničesar ne potrjujem.
Bistvo je, da bi rad, da vsi vi izginete, prav?
Halo?
Hej. - David.
Žal mi je, Steve. - Drek.
Nisem te hotel prestrašiti. Mislil sem, da bi rad skodelico kave.
Kaj počneš tukaj? - Potegnil sem.
Delam na svojem članku, da ne bi bil spet raztrgan.
Hvala. - Ni za kaj.
Vedno te pozabim vprašati. Kako kaj tvoj študij?
V redu. Jaz... zakopan sem.
Zakopan si. Točno.
O.K. Verjetno bi te moral pustiti delati.
Potrebuješ še kaj? - Ne. Lahko noč, David.
Lahko noč. Hvala, Steve.
Imam ga.
Halo? - Chuck? Steve je.
Živjo, Steve.
Oprosti, ker kličem tako pozno.
Zanimalo me je,
če si dobil klic od tipa iz Jukta? George Sims?
Sem ja. - Ja. Tukaj sem sedel, ko sem
se spomnil, da sem mu dal tvojo domačo številko,
ne da bi te prej vprašal. In sem se hotel opravičiti.
V redu je. - Nek cepec, se ti ne zdi?
Pravzaprav ne vem, ker je tako hitro odložil.
Si doma, Steve? - Ne. Zakaj?
Pustil sem sporočilo na tvojem aparatu.
Fantje iz Forbesa se hočejo ponovno pogovoriti z nami.
Ob 9h imamo konferenčni klic.
Seveda. Sliši se zabavno.
Ja?
O.K., lahko noč, Chuck. - Se vidiva zjutraj.
To pa je čudno.
Dobro jutro.
Hej.
Bi se rad smejal? - Seveda.
Spletna stran Jukt Micronics. - Dobro.
Ja, morda ne boš tako mislil, ko boš videl kaj je na njej.
Mislim, da g. Sims ni imel tako rad našega članka.
Ja. In tudi tole sem našel, v hladniku, pa ne vem zakaj.
Agent Iana Restila, Joe Hiert.
Za trenutek bi rad prekinil.
V svet novinarstva ne morete vstopiti, ne da bi razumeli
kako se urejuje prispevek na krajih kot je The New Republic.
To je sistem, ki ga je Michael Kelly prinesel s seboj iz New Yorkerja.
Tridnevni mučilni test.
Če je tvoj članek dober, ga bo proces naredil le še boljšega.
Če je članek na trhlih nogah, boš notri dolg teden.
Zgodba pride notri in se preda višjemu uredniku.
On ali ona ga uredi na računalniku,
potem pokliče pisca, ki naredi popravke.
Potem gre zgodba do drugega urednika, in pisec ga ponovno popravi.
Potem gre skozi preverjanje dejstev, kjer se vsako dejstvo v delu...
vsak datum, vsak naslov,
vsak kraj ali izjava preveri in potrdi.
Potem gre prispevek do urednika, kjer je ponovno temeljito pregledan.
Potem gre do odvetnikov, ki podajo svoje mnenje.
Tudi Marty ga pogleda. Zelo skrbi za vsak komentar,
ki ga izda revija.
Potem ga vzame produkcija, ki ga ga postavi v stolpce in nastavi tip.
Potem gre nazaj na papir, nato nazaj k piscu,
nazaj h glavnemu uredniku, nazaj k prvemu uredniku
in drugemu uredniku, nazaj k preverjanju dejstev, nazaj k piscu,
in ponovno nazaj v produkcijo.
Vseskozi odvetniki berejo in berejo,
v iskanju težav, vse kar se zdi nepodkrepljeno.
Enkrat, ko so zadovoljni, se strani ponovno natisnejo in vse se ponovi.
Vsi uredniki, ki preverjajo dejstva gredo še zadnjič skozi ves postopek.
Mnogi od vas boste začeli nekje kot pripravniki.
In pripravniki opravljajo mnogo preverjanja dejstev, zato prisluhnite.
Obstaja luknja v sistemu preverjanja dejstev.
Velika.
Dejstva v mnogih delih so lahko preverjena z nekimi oblikami materiala.
Če članek govori o, recimo, etanolovih nadomestilih,
lahko za neskladnosti preverite v Kongresnih zapisih,
tržnih publikacijah, LexisNexisu,
in filmih C-SPAN-a.
Toda pri nekaterih drugih zgodbah,
so edini izvirni material, ki je razpoložljiv,
zapiski, ki jih priskrbi sam novinar.
Steve?
Tole mi ne deluje, kot resnična poslovna vizitka.
Ja, vem. Ta tip je pač tak klovn.
Niti za izdelavo resnih vizitk ne bo plačal.
V redu.
Moja pisarna ob 9:00, O.K.? - Ja.
Dobro jutro.
Še nekaj ljudi, ki jih ne najdemo...
Julie Farthwork, Frank Juliet
in agent Ian Restila, Joe Hiert.
Klicali smo številke, ki si jih dal. Povsod smo dobili glasovno pošto.
Elektronska pošta je prišla nazaj. 'Ni naslova' ali 'Račun zaprt'.
Res? Ker sem vsakemu poslal pošto vsaj milijonkrat.
Hiert je cele dneve na zvezi.
Si klical te ljudi in jih dobil direktno?
Ne, vedno sem pustil sporočila
in govoril z njimi, ko so me poklicali nazaj.
In sklicevanja v članku na nevadske zakonodajne uradnike.
Je bil Jim Ghort edini, s komer si govoril?
Ja. - Imaš njegovo številko?
Ja, prav gotovo. - Mimogrede, na kakšni osnovi
si zapisal, da je Jukt eno glavnih programerskih podjetij?
Saj nisem. To je bilo dodano na desku ali med uredništvom.
Je bila konferenca hekerjev kjer si srečal vodilne Jukt...
Ta del članka je zavajajoč.
Nikoli nisem bil pri Restilu doma.
Nisi bil pri Restilu doma z direktorji Jukta?
Ne, nisem želel navajati na to, da sem bil.
Oprosti za to. Je faks prišel v redu skozi?
Ja je.
Naslov se je očitno popačil. Strani ne moremo najti.
Mi jo lahko prebereš? - Seveda.
Dal si nam, 'members.aol.juktn.html.'
Čakaj. Je bil to 'M'? - Oprosti?
Za Jukt, je bil to 'M', kot 'Micronics'?
Ne, bil je 'N', kot 'Ne dela'.
Poskusi 'M'. - O.K.
Se opravičujem zaradi tega, mudilo se mi je.
Seveda.
Toda sprašujem se, Stephen.
Zakaj bi ena glavnih programerskih družb postavila svojo stran nekam,
kjer jo lahko dosežejo le člani AOL, ne pa na doseg celotnemu spletu?
Nimam ideje.
Nimam svoje strani, tako da ne vem kaj dosti o njih.
Verjamem, da vi fantje to poznate bolje kot jaz.
O.K. Izgleda,
da zdaj imamo spletno stran podjetja Jukt.
Moram reči, Stephen,
da mi tole izgleda zelo sumljivo.
Kako to?
Čisto odkrito, ne izgleda kot resna spletna stran.
Izgleda kot stran, ki je bila izdelana zato, da bi nekoga zavedla.
Ne vem kaj dosti o računalnikih. Bi lahko to kdo naredil?
Seveda. - Zelo preprosto.
Zelo preprosto, pravzaprav je neverjetno.
Še vedno želiš tisto številko Jima Ghorta? Našel sem jo v zapiskih.
Ja, seveda.
V redu. 605, 84...
Čakaj. - Prosim?
Šest, nič, pet, to ni Nevada.
Kot kaže sem ga zamenjal z nekim drugim virom.
Oprostite za tole. Veste kaj je bilo?
Jim Ghort je tip, ki mi je povedal za zakonodajne uradnike.
Ne vem, kaj sem mislil. Moral vam jo bom dati...
Steve.
Daj mu številko.
Tip je pečen.
Takole Stephen, da osvetlimo malce tole zadevo,
kako zelo si prepričan v svojo zgodbo?
Neuradno?
Če želiš.
Torej, neuradno,
nekatere stvari, ki ste jih navedli,
spletna stran,
ideja, da sem vedno govoril s temi ljudmi preko govorne pošte,
to je, da so vedno klicali oni mene,
se prej ni zdelo čudno. Toda očitno,
je z zgodbo nekaj težav. Vi ste jih pokazali.
Del zgodbe je bil sestavljen na način, da...
Jaz le... torej...
v taki luči...
Jaz le...
Vse bolj verjamem, da sem nasedel.
Nato smo s pogovorom zaključili,
potem, ko je tem tipom dobesedno dovolil, da so me eno uro zasliševali.
Jaz pa sem začel, 'Chuck, ka-kaj se je zgodilo?
Mislim, zakaj me nisi podprl?'
On pa, 'Oprosti Steve, moram zaščititi revijo.
Mislim, jaz sem urednik.' - Tipično.
Bil je tak bedak. Konec je z mano, več ali manj.
Ja, tukaj Kambiz.
Se lahko pogovoriva? Kot urednik z urednikom?
Seveda. Kar izvolite.
Popolnoma neuradno, in res skoraj kot človek s človekom?
Seveda.
Vi ste nekaj odkrili, kar je problematični fant storil.
Še vedno pa ne vem, kako boste to uporabili.
Mi nismo v poslu novinarstva oblike 'ujeli smo vas'.
Nimam namena osramotiti vas ali revije The New Republic.
Ne skrbi me zame ali revijo. To je poštena igra.
Toda tu je otrok, ki je pravzaprav,
enostavno zamočil. Na veliko.
Njegovo poročanje je bilo malomarno, to vemo.
Toda v tem trenutku poskušamo za tole poskrbeti interno,
tako kot bi tudi vi.
Poslušaj, nekaj bomo objavili
skupaj z vrsticami, 'Zgodil se je trik,
in neki zelo pametni hekerji so uspeli ustvariti čarovnijo.'
Ne morem vam reči kaj natisniti in kaj ne.
Vi ste novinarji.
Toda, lahko bi bil zelo prizadet s tem, kar boste objavili. Njegova kariera.
Chuck, razumem. Res.
Jaz bi upal, če bi storil take napake, kot jih je storil on,
da bi bili ljudje prizanesljivi z mano.
Toda...
to zadeva prav tisto področje, ki ga pokrivamo mi.
Moramo to objaviti.
In ko bomo, bomo potrebovali vaš komentar.
Torej glede na vse kar se je zgodilo,
kako trdno boste stali za zgodbo?
Raziskal jo bom.
Saj sploh nima tako velikega pomena. Za nos te je potegnil vir.
Se zgodi. Natisnili bojo preklic in to bo vse.
Steve, saj ne da bo škodovalo tvoji karieri.
Seveda, če ne bil tako prezaposlen s predavanji,
se morda to ne bi nikoli zgodilo. - Vem, moram nehati. Prav imaš.
Lahko govorim s teboj, Steve?
O čem?
Opraviva to na samem.
Morava se odpeljati do Bethesde.
Zakaj? - Hočem spoznati Joe Hierta.
Sem ti že povedal, da nihče ne ve kje je.
Če bi morda šla v hotel, kjer se je srečal z Restilom in Simsom,
se ga bo morda kdo spomnil, ali imel kaj pojma o...
Tam je bilo na stotine ljudi, O.K.?
Fantje iz Forbesa te hočejo uničiti.
Zelo so v dvomih glede določenega materiala v članku.
Veš to. - Ja.
Toda jutri bodo šli s svojim izdelkom online.
O.K.?
Ja. - Zdaj pa...
Steve? Steve. - Ja?
Če lahko najdeva Hierta,
jih lahko zadržim za dan ali dva, O.K.?
O.K. Prinesel bom zapiske. - O.K.
Greva. - Prav.
Ob tej mizi smo bili.
Restil je sedel tule, mama je bila na njegovi levi,
Hiert... oprosti, njegova mama je bila na desni.
Hiert je sedel tam,
toda Restil ga je hotel bližje, zato je stol primaknil bližje.
Sims je sedel tule. Odvetnika je imel poleg.
Pozabil sem možakarjevo ime, v zapiskih je.
Nekdo je kadil ob tej mizi,
zato je Restilova mama vztrajala, da se presedemo za drugo, daleč stran.
Tja.
Konferenca hekerjev je bila tu blizu, kajne?
Ja, v sosednji zgradbi.
Ne spomnim se članka. Koliko ljudi je bilo tam?
Izgledalo je kakšnih sto, morda dvesto. V zapiskih imam.
Dvesto ljudi? Tule?
Ja, prihajali in odhajali so. Mislim, večinoma so bili otroci.
To se mi ne zdi verodostojno.
Vse kar vem je, da sem bil tu.
Vsi smo bili točno tukaj.
Oprostite gospod, vam lahko pomagam? - Ja, lahko.
Zanimava se za konferenco, ki se je odvijala kakšno nedeljo nazaj.
Računalniški hekerji. Se spominjate česa takega?
Ste prepričani, da ste v pravi stavbi, gospod?
Ja, prepričana sva. - Zakaj?
Stavba je ob nedeljah zaprta.
Vse kar vem je, da sem bil tukaj.
Konferenca je bila točno tukaj.
Zato so Restilovi ostali le nekaj minut, O.K.?
Ker je bil tako neumen prostor za stiskanje.
Zato so odšli v restavracijo na večerjo, z nekaj Ianovimi prijatelji, hekerji.
Hvala.
Koliko?
Ljudi na večerji. Koliko?
Kakšnih 10, mislim, vključno z menoj.
Ian je celo oblekel jakno.
Je bil tam tudi Hiert? - Ja.
Je tu blizu? - Ja, čez cesto.
Dobro, prečkajva cesto.
Veš, res mi ni všeč, na kakšen način me obravnavaš, Chuck.
Zdi se, kot da nočeš niti govoriti z menoj.
Je tole? - Ja.
Nič nisem storil narobe, O.K.? Nič nisem storil narobe.
Videl si moje zapiske, vse je bilo notri.
Ukanili so me. Nasedel sem, oprosti. Zakaj si tako jezen?
Deset ljudi je bilo? - Ja.
Za večerjo? - Ja.
Ob nedeljah zaprejo ob 15h.
Ja, vem. Vem, da nas skoraj niso spustili notri. O.K.?
Toda bilo je nekaj minut pred 15:00,
in Ian je izgledal, kot da se bo zjokal, in zato so privolili.
Toda za večerjo? - Vstopi in jih sam vprašaj, Chuck.
Vprašaj, če bi postregli skupino, ki bi vstopila ob 14:58
in odgovor bi bil 'da', ker smo takrat prišli.
Tudi fantje iz Forbesa bodo imeli vse to,
in kopali bodo po zapisih v tej poslovni stavbi.
Imajo nadzorne kamere in pregledali jih bojo.
Nič nisem storil narobe, Chuck!
Res bi rad, da nehaš to govoriti!
Steve...
Daj no, vsak lahko stori napako.
Veš, to ni prav, Chuck!
O.K., počutim se zelo napadeno.
In ti si moj urednik. Ti naj bi me podprl,
sprejemaš pa njihovo besedo proti moji?
Ti naj bi podprl mene!
Kritike predsednikovega programa so bile...
Pusti ugasnjeno.
Žal mi je, ker sem se drl nate.
Chuck?
Steve!
Ustavi prekleti avto. - Ja.
Prav.
Bilo je toliko pritiska.
Chuck, nikogar nisem hotel spraviti v težave.
O.K. O.K.
Na konferenci nisi bil?
Ne.
Veš, imel sem njen opis od toliko virov,
da sem bil o njej trdno prepričan. O.K.?
In želel sem prispevek, da bi se počutili kot priče,
zaradi barvitosti. Torej sem rekel, da sem bil prisoten.
In vse, kar smo pravkar povedali fantom iz Forbesa?
Tako mi je žal, Chuck.
Zajela me je panika.
Če želiš, da povem, da sem si izmislil,
bom. Če ti bo to pomagalo, bom rekel.
Želim le, da mi poveš resnico, Steve.
Lahko storiš to?
Pravim le, da je morda še kakšna plat tega, na katero nisi pomislil.
Zakaj ga braniš? - Nihče ga ne brani, Chuck.
Seveda ga braniš. - Otrok je.
Ponaredil je svoje zapiske, Lew. Razmisli o tem za sekundo.
Veš, usedel se je,
in na roko napisal nekaj telefonskih navedb
in jih predal skupaj z materialom za preverjanje dejstev.
Ni to žaljivo? - Seveda je.
Poleg tega je lagal uredniku. Tudi to naj bi bilo žaljivo.
Očitno je zmeden, raztresen otrok, Chuck.
Suspendiraj ga za nekaj mesecev, toda ne smemo ga uničiti.
Suspendiram naj ga...
Obstajajo tudi politične okoliščine, ki jih je potrebno upoštevati.
Preostalo osebje, način kaj čutijo do njega.
Vse to že vem. - Kar pravim je,
če ga odpustiš, bodo nekateri od njih odšli.
Ne vem, če bi ob koncu dneva še imeli revijo.
Hej, Caitlin. - Ne zdaj, David.
Kako je z njim? - Razvalina je, seveda.
Hočem ga imeti tukaj, Caitlin. - Preveč je prestrašen, da bi prišel.
Misli, da ga hočeš uničiti. Ve, da kar je storil, je grozno.
Ve, kako hudo je zamočil.
Del, zaradi katerega je najbolj razburjen, leži v tebi Chuck.
Ker ve, da si to sprejel kot znak nespoštovanja,
ne pa kot panično potezo, kar je dejansko bila.
Pomisli na vse breme, ki ga je nosil. Vse tole in predavanja.
Ni spal več kot dve uri v zadnjih devetih mesecih.
Zato je postal nekoliko malomaren in je lagal, da bi prikril sledi.
Slabo mu je od tega. - Caitlin...
zgradba, ki jo je opisal, sploh ne obstaja
Enostavno si jo je izmislil.
In...?
Očitno potrebuje pomoč.
Pomoč potrebuje. - Samo pripelji ga.
Ne moreš ga odpustiti.
Ne verjamem, da bo preživel.
Ne razumeš, mi smo zanj vse kar ima.
Ne moreš ga odpustiti, Chuck.
Hvala, Lew.
Bi naju lahko pustili sama za minuto?
...umiriti zalogo,
in veš, znotraj... Steve!
Kaj delaš tukaj?
Tako konec je z mano.
Mislim, preteklik sem.
Nihče me nikoli ne bo več ponovno zaposlil, kajne?
Bil sem tako malomaren, da sem tako zaupal virom.
In potem o tem še lagal.
In to Chucku, od vseh ljudi...
Mislim, edinemu človeku, ki me vseskozi sovraži.
Prepričan sem, da nič od tega ni osebno.
Ne?
Chuck ima v svoji glavi seznam vseh,
ki so osebe Michaela Kellyja.
Nekajkrat,
sem rekel neke stvari, ki jih ne bi smel...
O tebi.
Zdaj sem tudi jaz na njem.
Zato je tako pripravljen, da me zdaj uniči.
Torej, moram ti povedati Steve, da ukrepa v skladu s pravicami.
Stvari, ki si jih storil, so prekrški vredni odpustitve.
Vem, ne rečem, da niso.
Storil sem nekaj groznih, groznih stvari.
Toda verjemi mi Michael, Chucka sploh nič ne briga.
Moja predanost tebi je tisto, za kar me kaznuje.
Tak idiot sem.
Kdo me bo zdaj zaposlil?
Steve, nekaj te moram vprašati.
Si kdaj zakuhal kakšen članek, ko sem bil jaz tvoj šef?
Si mi kdaj lagal?
Članek 'mladi konzervativci', mini stekleničke?
Je bila to resnica?
Halo. - Chuck, David Bach tu.
Res mi je žal, ker te vznemirjam ponoči, toda zdelo se je pomembno.
V redu je. Je kakšna težava?
Torej, ne vem.
Pravkar sem se nehal pogovarjati s Stephenom.
Slišati je bil grozen.
Si ga suspendiral, Chuck?
David, v čem je problem?
Prosil me je, če ga odpeljem v Dulles kasneje zvečer.
Rekel je, da ni prepričan, če bi bilo varno, da se pelje sam.
Mislil sem le, da bi bilo dobro, če te seznanim.
Je povedal kam je namenjen?
Ja, rekel je, da bo nekaj časa ostal s svojo družino.
To lahko pomeni samo en kraj od dveh možnih.
Njegovi starši živijo v Highland Parku, kajne?
Ja. Ali pa njegov brat, v Palo Altu.
Prosim? - Njegov brat, v Stanfordu.
Chuck?
Tvoj brat se je predstavljal kot George Sims.
Kaj?
Telefonski posnetki iz Jukt Micronics?
To je številka v Palo Altu.
Tvoj brat je študent v Stanfordu. Zate je zaigral Simsa.
Ne, Sims je resničen človek... - Steve, Steve...
Z njim sem govoril milijonkrat. Z bratom sploh ne govoriva...
Nehaj. Izmislil si Simsa, kreiral spletno stran...
Ponaredil si vso to glasovno pošto... - Ne veš, Chuck.
Restil, Hiert, Ghort... - Vse si obrnil narobe.
Vse skupaj je drek. Lahko izsledim, če me prisiliš. Vse bo zaračunano nate.
Ne vem o čem govoriš. To so vse resnični ljudje.
So res? - Ja.
Poglej me.
In ponovi.
To so vse resnični ljudje.
O.K.
Hočem, da zapustiš prostore.
Kaj?
Hočem, da zapustiš prostore
in ničesar ne moreš vzeti s seboj.
Nekaj datotek imam, O.K.? Moram jih dati na disketo.
Ne. - Ne, moje so. Osebne stvari!
Me ne zanima.
Vem, da te ne.
Lahko vsaj ugasnem računalnik? - Ne dotikaj se ga!
Sredi datoteke sem, Chuck! - Stran od mize!
Hudiča! - Vse pusti ali pa pokličem varnostnike!
Jezus Kristus. - O.K.?
Lahko vzamem svoj Rolodex?
Steve...
Lahko vzamem svoje pravne knjige?
Seveda.
Toda potreboval bom tvoj varnostni ključ.
Nisem kriminalec, Chuck.
O.K.?
Nisem kriminalec. - Slišal sem te.
Daj no.
Chuck...?
Rekel sem, da mi je žal.
Vem.
Toda moraš iti.
Posredniki z obveznicami po pravilu
nimajo časa za postopanje.
In investicijska hiša z Wall Streeta, RVL,
jemlje svojo delovno etiko na poseben...'
...en posrednik zdaj preizkuša ročno izdelano stekleničko za urin,
ki jo običajno uporabljajo policaji na...
Nekaj dni potem, ko je bil Mike Tyson diskvalificiran
zaradi ugriza Evanderja Holyfielda,
sem pol ducatu oddaj ponudil usluge, kot strokovnjak za ugrize.
Sem nekdo, ki pozna...
Mini bar je odprt, in male prazne stekleničke alkohola
so raztresene po preprogi.
Bilo je mesečno zborovanje
komisije za obnovo predsedniške velikosti.
Domoljubni preroki bodo imeli težave
z zadrževanjem te bogate prodajne politike... '
Hvala George, oprosti za težavo. - Ni problema, Steve.
Chuck?
Tista... tista reč glede Georgea Simsa?
To je...
glas... glas, ki si ga slišal na telefonu...
To je bil moj brat. Oprosti.
Toda res obstaja George Sims.
Jaz... govoril sem z njim milijonkrat.
Le nehal je govoriti z menoj.
Saj veš, zaradi članka.
Bil je tako jezen zaradi njega. Nisem vedel kaj storiti.
In fantje iz Forbesa so tako pritiskali name.
Veš? In ti si bil tako jezen!
Mislil sem le, če bi se lahko rešil bremena z ramen, O.K.?
Samo za en dan.
Samo en dan bi bil dovolj, da bi odšel in ga našel.
To lahko razumeš, kajne?
Odpuščen si, Steve.
Kaj?
Odpuščen si. Izgubil si službo.
Toda ne moreš...
Chuck...
me boš prosim odpeljal na letališče?
Jezus.
Prosim, O.K.?
Ni se ti treba pogovarjati z menoj, če nočeš.
V redu je.
Toda trenutno ne morem biti sam.
O.K.? Jaz sem...
Bojim se, kaj bom storil.
In veš, jaz... tja ne morem iti sam.
Nikamor ne grem s tabo.
Če se počutiš nevarnega samemu sebi,
se lahko usedeš za nekaj minut, dokler se ne počutiš dovolj mirnega.
Toda nikamor ne bom šel s tabo.
Toda... bojim se, da sem...
da bom nekaj storil, O.K.?
Si me slišal, kaj sem rekel?
Ja.
Hudičeva zgodba.
Chuck, prosim?
Nehaj blebetati, Steve. Konec je.
'Pomladna slabost', 'Džungla',
'Čedna zmešnjava', 'Po jeseni',
'Norčavi mak', 'Poceni oblačila',
'Nagnan', 'Plačljivi izstrel',
'Izgnan ven', 'Naravno stanje',
'Kritičen položaj', 'Vsi mokri', 'Zarotniki',
'Hvaljen bodi Greenspan', 'Monica prodaja',
'Hekerska nebesa'.
Kaj hudiča si naredil Steveu?!
Poklical me je iz avta, histeričen. Vprašala sem ga, kaj je narobe.
Rekel je, 'Vprašaj Chucka.' - Odpustil sem ga, O.K.?!
Nisem suspendiral, odpustil.
Ker to ni bil osamljen primer, Caitlin.
Zakuhal jih je ducat, morda več.
Morala bova iti skozi vse. Ti in jaz. Vse.
Ne, le 'Hekerska nebesa' so bila. Sam mi je povedal!
Če bi ti bil tujec, če bi bil tip o katerem bi pisala,
pomisli, če bi ti tip rekel, da je 'storil samo enkrat'.
Bi mu verjela na besedo?
Seveda ne, kopala bi in ga uničila!
In užaljena bi bila, če bi ti kdo rekel, da ne smeš.
Vsi njegovi izdelki so šli skozi preverjanje dejstev.
Tudi 'Hekerska nebesa' so šla!
Dobra novinarka si.
Vedno si bila pametna, natančna novinarka. Zakaj ne moreš biti zdaj?
Ker to, kar mi govoriš, je nemogoče, Chuck.
Pojdi gor.
Še enkrat jih preberi. - To je drek!
Bodi prepričana, da boš šla dovolj nazaj,
ker jih polovica izhaja še iz časa, ko je bil še Mike tu.
To je tisto. Seveda.
Kaj boš naredil Chuck, nas odpisal enega za drugim?
Vse, ki smo bili predani Mikeu, da boš imel osebje, ki bo pripadalo tebi?
Je to tip revije, ki bi jo rad vodil?
Ko bo ta stvar počila, sploh ne bo več revije.
Če to stvar hočeš narediti zaradi Mikea, jo naredi zaradi Mikea.
Me en drek briga. Lahko mi zameriš,
lahko me sovražiš, toda, če prideš v ponedeljek zjutraj,
bomo vsi morali odgovarjati glede tega, kar se je tu zgodilo.
Vsi se bomo morali opravičiti!
Jezus Kristus! Se ti sploh sanja koliko dreka bomo morali požreti?
Vsak tekmec, ki smo ga zbadali, nas bo napadel.
In tudi morali bi. Ker smo zamočili, Caitlin.
Prodajal nam je izmišljotine, eno za drugo.
In vse smo natisnili kot dejstvo.
Samo zaradi tega, ker smo ga imeli za zabavnega.
Neubranljivo je.
Ne veš tega?
So vsi v konferenčni sobi? - Um-hm.
Veste, kaj bi lahko preprečilo vse to, kajne?
Ne. Kaj?
Fotografije.
Kako bi si izmislil osebe,
če bi morali biti vsi, o katerih pišemo, fotografirani?
Veš, Stephen...
če bi želel, bi lahko tem otrokom naredil ogromno uslugo.
Ja? - Ja.
Lahko bi napisali kaj dolgočasnega naslednje dni.
Daj jim nekaj manjšega, da bodo zaživeli.
Verjetno bi lahko.
Nočemo, da bi skupina najstnikov dobila čir, kajne?
Dobro jutro.
Živjo.
Smešno.
Ker sem mislil, da vam bom moral vse to razložiti.
Torej, kaj pa misliš o tem fantu?
Hvala.
Hvala vsem.
Hvala. Hvala vam.
Steve?
Stephen?
Zdaj smo se prebili skozi vse članke,
celotno osebje in prišli smo s seznamom tistih,
katerih dejstva in vire nismo mogli potrditi samostojno.
Vem, da ne moreš priznati kakršnekoli krivde,
toda želim, da mi potrdiš nekaj naslovov.
Nismo pripravljeni potrditi ali zanikati česarkoli...
Kar bom storil, je naslednje.
Prebral vam bom seznam sumljivih naslovov, enega za drugim.
Če boste imeli ugovor k določenemu naslovu,
bomo dejstva ponovno preverili v upanju, da ga odstranimo s seznama.
Če boste ostali tiho, bomo predvidevali, da je članek prirejen...
ali delno ali v celoti. In ostal bo na seznamu.
Je vsem razumljivo?
O.K.
'Nevarno vašemu duševnemu zdravju'
To pomeni, da ostane na seznamu sumljivih člankov.
Prirejenih člankov.
Razumemo. Lahko nadaljujemo?
'Sveta trojica'
'Verjetni stavek'?
'Da si ne bi drznili'.
'Pomladna slabost'.
'Naravno stanje'.
'Zibajte bebce'.
'Po jeseni'.
Morate vedeti za koga pišete,
in morate vedeti v čem ste dobri.
Jaz si zapisujem kaj ljudje delajo.
Izvem, kaj jih premakne, kaj jih prestraši,
in to zapišem.
Na ta način so oni tisti ki pripovedujejo zgodbo.
In veste kaj?
Tudi taki prispevki lahko dobijo Pulitzerjevo nagrado.
Steve?
Članek Adama Penenberga se je na spletu pojavil 10. maja 1998.
Bil je razglašen za preboj internetnega novinarstva.
Tistega junija je The New Republic natisnil opravičilo svojim bralcem
s priznanjem, da je bilo 27 od 41 prispevkov Stephena Glassa za revijo
delno ali v celoti izmišljeno.
Michael Kelly je postal urednik revije The Atlantic Monthly.
Aprila 2003 je bil ubit med poročanjem o vojni v Iraku.
Stephen Glass je diplomiral iz prava na Georgetownu. Zdaj živi v New Yorku.
V maju 2003 je objavil svojo prvo novelo 'Lažnivec', ki govori o
ambicioznem novinarju, ki si je izmislil zgodbe in like, da bi podaljšal kariero.
Chuck Lane zdaj piše za Washington Post.